RETAIL RIP: jeem SYNC (SPARKS): jeem
Da gjør vi det.
Vennene mine er idioter.
Forsiktig, ellers kan du havne i Tower of London.
VELKOMMEN TIL FRANKFURT
Og her, rett foran oss, har vi den vakre Donau.
- Vi er i Praha. - Hei, Paul.
Nå er vi snart i Kiev, Paul.
Dere er så teite. Vil dere pakke ut, jenter?
- Super leilighet. - Jeg skal aldri flytte herfra.
- Jeg tar den. - Hvor sover vi?
På balkongen med ei pute. På mitt rom, selvsagt!
- Har du noen jenter der inne? - Håper du har vasket sengetøyet.
Så det ble Kiev, hva? Utrolig for en fyr med ADHD.
Jeg tror jeg blir her for alltid. Jentene er utrolige.
De elsker amerikanere og er med på alt.
- Nødvendig når de treffer deg. - Det med Amanda...
Typisk. Rob gjorde det slutt med henne tre uker før avreisen.
- Natalie slepte henne på flyet. - Perfekt!
Et eventyr er den beste måten å komme over det på.
- Du er helt sjuk. - Er jeg vel ikke!
- Har jeg sjangs? - Null.
- Jeg lar henne være. - Takk.
Går det bra med deg og Natalie? Ikke se sånn på meg.
- Mener du det? Mener du det? - Ja!
- Jeg har tenkt å fri i Moskva. - Og hun vet ingenting?
Det er så stilig.
Takk for en super kveld.
Spar på kruttet til senere. Skaff dere et rom.
- Gikk det bra? - Ja da.
- Brostein er livsfarlig. - Takk for at du er en god vert.
- Du trives her i Kiev? - Ja da. Det er topp.
Bare vent til du kommer til Moskva. Tror du meg?
- Vet ikke. - Stoler du ikke på meg?
- Vekk med labbene, Paul. - Unnskyld.
Du betyr trøbbel.
Jeg aner ikke hvor vi havner, men vær forsiktige i trappa.
- Så du besøker broren din i Kiev. - Jeg måtte spore deg opp.
Ante ikke at du hadde tenkt å bli her.
- Jeg savner deg, kompis. - I like måte.
- Går alt bra hjemme? - Ja. Men mamma er bekymret.
- Har du snakket med pappa? - Nei, jeg... Nei.
- Ring ham. - Hvor går vi nå?
Vi vil ikke ha bråk.
- Ikke rør meg. - Ha en fin kveld.
Ha det.
Jævla tapere. Glem det der, i morgen starter moroa.
Jeg tror dette er frokostmenyen.
- Unnskyld, er dette...? - Hun har ikke fått kaffen sin ennå.
- Hvor er Paul? - Jeg vil ha noe med mye fett.
Du trenger noe mot bakrusen. Beklager det med Paul, Amanda.
Slapp av. Jeg kjenner typen. Han har det mest i kjeften.
- Ikke bare. - Jeg kan håndtere ham.
- Jeg er sikker på at innerst inne... - Helt innerst.
- Han er nok en grei fyr. - Det ble jo folk av deg.
Bare si fra, så skal jeg strekke ham opp.
- God morgen, unger! - Hvordan er formen?
Fantastisk. Jeg sa at vi skulle til Moskva, men...
- Jeg har et spørsmål. - Svaret er nei.
- Hørt om Tsjernobyl? - Der atomkatastrofen skjedde?
Jeg kjenner en fyr som heter Jurij. Hørt om ekstremturisme?
- Nei. - Vi drar til Moskva, som planlagt.
Kan jeg snakke ferdig? Byen ved Tsjernobyl heter Pripjat.
Jurij kan vise oss byen som ble evakuert i all hast.
Folk tok ikke med seg noe. Alt står slik det ble forlatt.
- Tenk på bildene du kan ta. - Men hva med strålingen?
Ingen fare. Vi blir der maks noen timer.
Jurij kjører oss. Han har en varebil.
Bortsett fra denne bilen, og hvis du lover at det ikke er farlig...
- Det høres kult ut. - Sånn skal det låte!
Vi er jo i Europa. Vi bør se så mye vi kan mens vi er her.
- Vil du ikke møte Jurij? - Nei.
Vi tar noen bilder. Og så drar vi videre.
Jeg liker ikke at du begynner å tenke som ham.
Vi tar en håndsopprekning. Hvem vil se Tsjernobyl?
Tuller dere?
Velkommen til Jurijs Extreme Travel. Da gjør vi det.
Jurij! Hvordan går det, kompis?
- God morgen. - Velkommen.
Dette er min bror Chris. Kjæresten Natalie. Vakre Amanda.
Dette er Jurij.
Jeg fortalte om deg, og Chris tok voksenrollen.
- Du må berolige ham. - Er du nervøs?
Nei da. Fint sted du har. Veldig profesjonelt.
- Takk. Det er jeg også. - Veldig fint.
- Vært i militæret? - Jeg var i spesialstyrkene.
- Jeg bare spør. - Så hva er opplegget?
Dette er en godt organisert tur. Jeg driver med spesielle reisemål.
- Så dere kan føle dere... - Spesielle?
Dette er en stor by. Men dere vil være helt alene.
- Er det trygt? - Dette er ikke min første tur.
- Beklager at vi er sene. - Skal dere på spesialturen?
Jeg er Michael. Min viking Zoe.
- Jeg heter Paul. - Da drar vi!
- Dere måtte vel ikke vente på oss? - Nei da.
- Hvorfor kaller han deg viking? - Jeg er fra Norge.
- Er det den vi skal kjøre i? - Like greit å rulle videre.
- Første gang til Pripjat? - Ja.
Det skal være helt fantastisk.
- Er dere på bryllupsreise? - Det stemmer.
- Vi er bare venner. Så vidt. - Au...
- Og dere? - En måned.
Har dere vært sammen en måned? De to er så å si gift.
- Da kjører vi. - Jeg sitter foran!
Jeg har tørket kjøtt hvis dere blir sultne.
Pripjat er to timer unna. Tsjernobyl ligger like ved.
- Hva var det som skjedde der? - En systemtest gikk skeis.
Strømtilførselen sviktet, og reaktor 4 ble...ett med lufta.
- Ett med lufta? - Den eksploderte.
Hva betyr det?
Naturen har tatt tilbake det som en gang tilhørte den.
Her er vi. Velkommen til Pripjat!
Nå skal vi inn i den forbudte sonen.
- Hvor lenge kan man være her? - Vi blir bare i to timer.
Det ser ut som en veisperring.
Hvorfor er det en veisperring utenfor en forlatt by?
Jeg tar meg av snakkingen. Legg vekk kameraene.
De ser ganske hardbarka ut.
- Den ene fyren sier "nei". - Sjekk denne typen.
- Hva tror dere det er som foregår? - Dette er skummelt.
Vi slipper ikke inn i dag. De driver med vedlikehold.
- Du sa at byen er forlatt. - Dette er merkelig.
Vanligvis varsler de meg på forhånd.
Du sa at du skulle fikse alt. Vi har betalt for turen.
Jeg vet det. Slapp av, det er flere veier til Pripjat.
- Jeg ser ingen fugler. - Dette er Jurijs hemmelige vei.
- Dette ser ganske tvilsomt ut. - Slutt å være så pysete.
Det kalles å bruke fornuften.
- Vi ender i ukrainsk fengsel. - Se på det som et eventyr.
- Dette er helt vilt. - Syns du?
Ikke noe problem. I dag har vi Pripjat for oss selv.
Tøft.
Da gjør vi det.
Trodde ikke det skulle være en sjø her.
Pripjat var byen der Tsjernobyls arbeidere bodde med sine familier.
Utrolig.
Hold dere fast. Nå blir det litt humpete.
Nå bærer det ned!
Og opp!
Det burde vært sikkerhetsbelter her.
- Og oppkastposer. - Dette er helt vanvittig.
Nå skal jeg vise dere noe i vannet.
Noe i vannet...
Hold dere bak meg. Paul?
Si fra hvis du ser noe i vannet som beveger seg.
Ok...
Gi meg hånda!
Bare en spøk!
- Han lurte iallfall meg. - Meg også.
- Kom og se på dette. - Enda en spøk?
Nei da. Kom.
- Fy faen. Er den død? - Se på de kjevene.
Hva er det for noe?
Ta på den.
Hvem er pysa nå?
Kan vi dra? Det var ekkelt.
Så du de tennene? Det var kult.
- Laget du et rim, Jurij? - Ja.
- Ingen farer truer nå. - Jurij passer på!
- Hvor lenge har byen stått tom? - 25 år.
- Først nå går strålingen ned. - Det er skikkelig guffent.
Denne veien er den eneste inn og ut av Pripjat.
Bortsett fra snarveien din.
Det var her familiene til Tsjernobyl-arbeiderne bodde.
- Så blokkene var helt fulle? - Ja. 50 000 måtte rømme.
Hold dere fast.
Da er vi framme.
- Fy flate. - Vil du fortsatt hjem, Chris?
Se på dette...
Hold dere nær meg, så er dere trygge. Jeg har en geigerteller.
Den sier fra hvis strålingen blir for høy.
- Nivået her er bra. - Tenk at ungene lekte her.
Det er ganske trist.
- Jeg har aldri sett noe liknende. - De hadde visst et tivoli på besøk.
De forberedte vårfesten. Den ble det aldri noe av.
- Da går vi. - Kan du ta et bilde av oss, Jurij?
Vi tar et raskt bilde.
- Våre nye venner. - Ja...
Hører dere?
Stillhet.
Så naturen har tatt over?
En siste ting.
- Skal vi gå inn? - Ja.
- Det går bra, jenta mi. - De pleier ikke å være inne i byen.
Håper han har rett.
- Stig på. - Så ekkelt.
Dette er vel VIP-inngangen.
- Er det noen dyr her inne? - Neppe. Særlig ikke om dagen.
Bare deg...
En av tusen leiligheter som ble forlatt.
De fikk ikke engang fem minutter til å raske med seg eiendelene.
- Ikke rør. Det er forurenset. - Jeg skulle bare...
Det er forurenset.
I begynnelsen kom folk hit for å plyndre.
De som kjøpte tingene på svartebørsen, ble syke.
De visste ikke at tingene var fulle av radioaktivitet.
La oss ta en kikk.
- Men vi kan puste lufta her? - Ja.
Vi er ikke så lenge at strålingen er skadelig.
Der er reaktor 4, der katastrofen skjedde.
- Har du vært der inne? - Nei. Man trenger drakt.
Selv da kan man ikke være lenge. Ta bilder.
Skal vi ta et romantisk bilde?
- Jeg skulle ikke... - Dette ender på kjøleskapet.
Dette er vel en metafor. Vår kjærlighet eksploderer.
Vi må gå til bilen før det blir mørkt.
- Hva faen var det? - Han tuller sikkert.
Hva faen er det?
Er alle like hele? Kom igjen!
- Fort. - Var det en brunbjørn?
- Hva gjør en bjørn her? - Vi må vekk herfra.
- Fy faen! - Kan vi komme oss vekk?
- Takk. - Jeg lovet deg spenning, ikke sant?
En radioaktiv bjørn er ganske spennende.
- Har dere opplevd noe sånt før? - Fikk noen tatt bilde av den?
Bilde? For en type...
Bjørn!
- Så dyrene holder seg i skogen? - Dette er uvanlig.
Jeg har gjort dette i fem år og aldri sett noe sånt.
Hund og ulv, men ikke bjørn.
Men det var vel spennende? Jeg tar ikke noe ekstra for bjørnen.
- Ciao, Pripjat. - Christopher?
Moskva! Takk.
Får jeg epostadressen din? Vi skal tilbake til Kiev.
Sett på varmeapparatet, kamerat.
Pump med gasspedalen.
- Har du nok bensin? - Jeg har halv tank.
- Er det startmotoren? - Har det skjedd før?
Vi får vel ikke bilberging her ute.
- Har dere dekning? - Det fins ikke dekning her ute.
Hva faen har skjedd? Ledningene er gnagd på.
- Hva er det som skjer? - Ledningene er ødelagt.
Hva slags dyr gnager vel på bildeler? Sikker på at vi er alene her?
Du hørte soldatene i morgen. Vi er helt alene her.
- Hva skjer? - Ledningene til tennpluggene.
Kan du ringe noen?
Stille, folkens! La ham kalle opp.
Faen!
Jurij?
Hva er planen? Hva er planen, sjef?
Dette er jo fine greier...
- Litt av en omvisning, dette her. - Det er ikke min feil.
- Det var du som kjørte oss hit. - Vi er her på grunn av deg!
- Dette er jo strålende. - Vet du hva, Chris?
- Slapp av. Dette går bra. - Vi er strandet.
Ikke be meg slappe av. Det er siste gang jeg gjør som du sier.
- Den sytinga hjelper ikke! - Jurij?
- Noen vet vel at vi er her? - Jeg jobber alene.
Supert...
Si meg, Jurij... Hvilke alternativer har vi?
Vi blir i bilen. Vi lukker vinduene og låser dørene.
I morgen fikser jeg bilen. Eller så går vi til veisperringen.
- Skal vi liksom være her i natt?! - Zoe og jeg stikker.
- Hvor langt er det til sperringen? - 20 kilometer.
- Vi kan gå. - Nei. Ikke om natten.
- Det er ikke trygt. - Hysj!
Hva var det?
- Er det folk her? - Umulig.
Høres ut som en baby.
- Hva er det for noe? - Det er ingen baby.
- Hva skal du med pistolen? - Er det et problem?
- Ja. Hvorfor har du pistol? - Vær glad jeg har den.
Bli her.
- En pistol? - Hvor går han?
Vil du gå etter ham?
- Det er bare... - Til helvete med det.
- Chris! Jeg blir med deg! - Jeg vil ikke ha deg med.
Finn heller ut hvordan du kan ødelegge enda mer for oss!
Chris! Chris!
Jeg kan ikke se ham. Ser dere?
Chris!
Kan dere se noe?
Kan dere se ham?
Chris!
Ser du noe, Michael?
Opp med døra! Få ham inn!
- Herregud, Chris! - Se på meg! Pust!
- Det var mange av dem! - Hvor er Jurij?
Hvor er Jurij? Chris?
- Hva skjedde med Jurij? - De tok ham!
- Pust, elskling. - Hold ham.
- Hvor er førstehjelpsskrinet? - Se under her.
Hold dere unna vinduene!
Chris! Se på meg! Chris!
- Hold ut. - Få meg bort herfra!
Vi skal få deg hjem. Se på meg. Vi skal komme oss vekk.
- Hva faen er det med lyset? - Bilbatteriet er flatt.
Hva er det som foregår?
- Få det stramt. - Hold lykta.
Beklager, kompis. Pust.
Hold den sånn.
Ikke se på det, kamerat.
Det skal være stramt. Beklager, kamerat.
Slå av lykta!
- Hvordan føles det? - Han må til lege.
Jeg vil bare komme meg bort herfra.
Jeg kan ikke fikse bilen. Ledningene er helt...
Med nye ledninger kan vi rulle den i gang.
- Jeg så den ikke før nå. Prøv. - Jurij, dette er Paul.
Jurij, kan du høre meg?
- Jeg går og ser etter ham. - Hva om hundene kommer tilbake?
Jurij sa at de kommer fram om natten.
- Jeg blir med. - Ikke tale om.
- Jurij er tung. Kanskje han må bæres. - Hva om han er død?
Jurij vet veien ut. Og kanskje finner vi noen ledninger.
Han sier at det var mange av de skapningene.
- Bare blir her. - Jeg blir også med.
Hold dere i bilen, og hold dørene låst. Vi kommer tilbake.
- Vi kommer snart tilbake. - Dette er galskap.
Straks tilbake.
- Kjenner du Jurij godt? - Nei. Og du?
- Nei. - Tror du han er her fortsatt?
- Han kan ha stukket av. - Jeg vet det.
Hva tror du?
- Chris ble angrepet av hunder. - Hunder gjør ikke sånt.
- Kanskje en bjørn. Vi så jo en. - Han sa det var noe annet.
- Han sa det var mange av dem. - Prøv walkie talkien.
Er du der, Jurij? Paul her.
- Hører du meg? - Hold øynene åpne.
Jeg tror ikke på det han sa om at dyrene ikke er ute om dagen.
- Det var hit han gikk i går. - Husk veien tilbake til bilen.
- Prøv walkie talkien igjen. - Hører du meg, Jurij?
- En gang til. - Hører du meg, Jurij?
- Hørte dere? - Fy faen...
- Noe må ha tatt ham. - Vi stikker nå.
Vi kan ikke gjøre det. Vi må se om han lever.
Jurij!
Jurij?
Masse blod. Han kan ikke være i live.
Vi må bruke hodet. Vi går ikke videre.
- Husk at han har pistolen. - Han har rett.
Jurij?
Jurij!
Faen!
- Gå gjennom lommene. - Hvor er pistolen?
Her er et magasin.
- Lås den døra! - Hva faen var det?
- Skyt! - Patronene!
Løp.
- Vi må stikke. - Hva er det som skjer?
- Fant dere Jurij? - Bare levninger.
- Jurij er død. - Men han kan ikke gå.
- Vi kan ikke bli her! - Vi har ikke noe valg. Hjelp meg.
Du klarer det.
Sånn...
- Jeg sa jo at han ikke kan gå! - Legg den opp!
Vi bærer ham. Vi forlater deg ikke!
Det vil ta dere dobbelt så lang tid!
- Da blir jeg her. - Hør på meg nå.
Du bor her. Du kan språket. Gå og hent hjelp.
Vi blir i bilen.
- Greit. Ta denne. - Vi kommer tilbake.
Bruk kanal 1. Anrop oss hvis det er noe.
Skynder vi oss, er vi tilbake før kvelden.
- Ta denne. Kan du bruke den? - Jeg tror det.
- Da går vi. - Vent, Paul.
- Jeg er lei for det. - Vi skal få deg hjem.
Vi er tilbake før dere vet ordet av det.
- Du rotet det til igjen, Paul. - Ikke vær sånn.
Jeg har alltid fått ham opp i trøbbel.
Men du er storebroren hans, og nå trenger han din hjelp.
Vent!
Å, faen...
Vi må gå rundt dem.
- Vi gjør en omvei. - Kom, Zoe.
Faen, strålingen blir verre!
Se der!
- Kanskje de starter. - De har flatt batteri.
Men vi kan finne noen ledninger.
- Hva i helvete? - Hvem skyter vel på en buss?
Noen har skutt fra innsiden.
Kan vi finne de ledningene?
Paul!
Det er patroner overalt.
Kanskje fins det et våpen her inne.
- Vi går tilbake. - Det kan være noe der inne.
- Alt i orden? - Ja da...
Kom.
- Patroner? - Nei, og det er ødelagt.
Denne fungerer.
- En bit av en vaktuniform. - Vi stikker.
- Samme type? Funker de? - Jeg tror det.
- Er det sant? - Anrop broren din.
Natalie, det er Paul. Er dere der?
- Vi er her. Hvor er dere? - Vi har funnet ledninger til bilen.
- Når kommer dere? - Nå. Er Chris ok?
Ja da. Men skynd dere tilbake. Vi vil bare bort herfra.
- Kom igjen! - Hold ut, Chris. Vi er på vei.
Kom igjen, Zoe!
Fort!
Kom igjen!
Du må fortsette, Zoe!
Kom igjen, Zoe! Du klarer det!
Få ham opp!
Beinet mitt!
Det er bare et rift!
Vi må komme oss vekk!
- Hvordan er beinet? - Det går greit.
- Chris skulle vært i Moskva nå. - Hva faen er det du vet?
Bare en vandrehistorie. Stedet skal ikke være helt forlatt.
- Men jeg kan ikke tro på det! - Det må være folk her!
Han har rett. Den skapningen på kjøkkenet. Hva var det?
Og det er noe på et bilde jeg tok. Jeg tenkte ikke på det da.
Som en skygge. Men da hadde det ikke skjedd noe.
Hør her.
Kom igjen.
Det var her bilen sto!
- Natalie! - Se!
- Hva? Er det fra bilen? - Hva i helvete?
Chris!
- Chris! - Ikke så høyt.
Kom hit!
Det er et opptak. Det er Chris.
- Jeg elsker deg, Natalie. - Og jeg deg.
Planen var å vente til vi var i Moskva.
Vent med det. Vi er i Moskva i morgen. Da kan du gjøre det.
Hva var det? Snu kameraet den veien.
- Er det dem? - Vet ikke. Jeg ser ingenting.
Er det Paul?
Hva faen er dette?
- Chris! - Ta deg sammen!
- Du må ikke rope sånn! - Jeg forlater ikke broren min!
- Chris! - Hva var det?
Faen!
- Chris! - Vi kan ikke forlate dem.
Vi må finne dem! Vær så snill, Michael!
Den veien!
Forsiktig.
Chris...
Chris!
Natalie?
Chris!
Chris?
Kom. Han har pistolen.
Chris!
- Han er ikke her. - Jeg hørte ham.
Vi kan ikke bli her. Vær så snill...
Natalie!
- Kom igjen. - Denne veien!
- Jeg har henne. - Det går bra...
Det er et kart. Se!
Natalie, hvor er Chris? Natalie, hvor er Chris?!
Hva skjedde med broren min? Han er der inne!
- Natalie, hvor er Chris? - De tok ham.
Det var den veien vi kom. Her er det en veisperring.
Det er en sperring til! Vi kan hente hjelp der!
Jeg kan ikke dra uten broren min!
- Vi må. Vi vet ikke om han lever! - Ikke si det!
- Gi meg pistolen! - Tilbake! Beklager.
Vi skal hjelpe deg å finne ham, men vi trenger hjelp.
Nei, Paul! Vi kan ikke hjelpe dem hvis vi er døde.
Hør på meg nå. Vi skal hente hjelp.
Så kommer vi tilbake og finner broren din.
Du må ta deg sammen, for alles skyld. Og min.
Strålingen blir verre.
Vi må fortsette. Kom igjen.
Dette stemmer ikke. Ifølge kartet skal vi være her.
Det viser at vi skulle ha vært... Se, her stopper det.
- Vi må gå tilbake. - Hvilken vei må vi gå?
Dere!
Hallo?
Natalie!
Hvor er hun?
- Natalie! - Hysj!
Hør!
Denne veien!
Fy faen! Det er en vakt!
Løp!
Natalie?
- Nat? - Hvor er hun?
Løp!
De er for mange!
Kom igjen!
Sperr døra med kassen!
De kommer!
Det er et rom til her! Kom igjen!
- Fortsett, Zoe! - Michael!
Ta i! Kom deg inn, Michael!
- Kom igjen, Zoe. - Nei...
Opp med deg nå.
Jeg holder deg.
Hva slags sted er dette?
Faen...
Ikke ned...
Løp!
Få på lyset.
Det må være her de bodde.
Chris!
Chris?
- Hvilken vei? - Jeg hjelper deg. Gi meg hånda.
- De kommer! - Hånda di!
Ikke slipp, Zoe!
Nei!
- Kom, Paul. - Alt er min skyld...
Det er min feil.
Vi kan fremdeles finne dem.
Vi må videre. Hold meg i hånda.
Vi må bort herfra.
- Det er noe galt med øynene mine. - Det svir i ansiktet.
Hva er det? Å, faen...
- Kom igjen! - Jeg kan ikke se klart.
Vi må finne veien ut før strålingen dreper oss.
- Jeg er så lei for det, Amanda. - Nei...
Vi kan ikke bli her. Vi må vekk herfra.
Og jeg kan ikke gå uten deg. Så bli med meg.
Faen...
Jeg kan ikke se.
Hjelp!
- Hjelp! - Hjelp!
Vi trenger hjelp! Vær så snill!
- Stans! Ikke kom nærmere! - Hjelp oss!
- Stans! - Hjelp oss!
Vær så snill...
- Hva heter du? - Hvor fører dere meg?
- Hvordan kom du til Pripjat? - Mennesker angrep oss.
Pasienter med strålingsskader. De har rømt.
- De drepte vennene mine. - Vet noen at du er her?
Hvor fører dere meg?
- Hva slags sted er dette? - Du er på sykehus.
- Du skal inn til lege. - Hva er status på de andre?
- Vi har alle. - Og amerikanerne?
- Bare denne lever. - Hvor fant de henne?
Vi kan ikke la henne gå. Hun har sett dem.
- Hvorfor svir det sånn? - Du var inni reaktoren.
Det er svært farlig.
Vi skal hjelpe deg.
- Inn. - Nei!
Hvem der?
Tekst: Ole Viggo Eiring www.undertext.com